EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Politioverbetjent Gibson?
Dr. Larson, hva kan jeg gjøre for deg?
Mr. Spectors forsvarere har sendt meg noen utdrag fra dagboken din.
Sidene Mr. Spector skal ha skrevet på.
Jeg forstår.
Du finner det ubehagelig.
Etter å ha sett det han skrev, tviler jeg ikke på at
det føles som en krenkelse at han leste dagboken.
SÅ GODT JEG KJENNER DEG
Ja.
Kan jeg spørre...
Hvor lenge har du ført dagbok?
Hele livet.
Men ikke siden jeg kom til Belfast.
Jeg forstår ikke.
Det Spector skrev i, var en slags drømmedagbok.
Hvorfor fører du drømmedagbok?
Hvorfor vil du vite det?
Nysgjerrighet, antar jeg.
I begynnelsen var det et etterforskningsredskap.
Jeg trente meg opp til å våkne om natten og...
skrive ned tilfeldige tanker.
Og siden da har det vel blitt...
en slags besettelse.
Så du ser på drømmer som en slags problemløsning?
Jeg tror den sovende hjernen ser forbindelser
raskere enn i våken tilstand.
Det er absolutt mulig.
Jeg skal behandle sidene med respekt.
Takk.
Ha det, dr. Larson.
Ha det.
Paul Spector, en 32 år gammel, høyrehendt mann,
henvist fra retten for vurdering
av tilregnelighet.
Siktelsen viser de antatte forbrytelsene.
Han ble skutt i politiets varetekt og måtte fjerne milten.
Så vi bør være oppmerksomme på den postoperative tilstanden
og hans medisinske behov.
Etter at han kom til bevissthet på sykehuset,
utviste han sterk retrograd amnesi i fraværet av betydelig anterograd amnesi.
Paul Spector skal aldri ha kjent sin biologiske far.
Moren, Mary Garrison, begikk selvmord da han var åtte år gammel.
Hun hengte seg.
Etter to år i fosterhjem,
tilsynelatende et stabilt og trygt miljø,
ble han overført til Gortnacul House.
Han var der i tre år.
13 år gammel ble han sendt til et annet hjem i sør,
Dundalk i County Louth.
Bortsett fra en voldsom oppvåkning etter operasjonen
og en intens reaksjon
da han fikk se deler av bevisene mot seg,
sier sykehuset at han har vært rolig, samarbeidsvillig...
til og med vennlig.
Det er også meget mulig
at han er en person som utagerer på farlige og ulovlige måter.
Politioverbetjent Gibson,
som kanskje er den som kjenner ham best på det nåværende tidspunkt,
mener han har en narsissistisk, sadistisk personlighet.
Når det gjelder hukommelsestapet, kan han spille, overdrive
eller simulere.
Så jeg mener vi bør nærme oss Mr. Spector med...
respektfull skepsis.
Daglig rutine er frokost fra åtte til ni, egenpleie fra ni til ti.
Vask, påkledning, vaske klær, re sengen.
Fra 10 til 12 er det terapi eller tre kvarters aktivitet.
Kunst, musikk, et eller annet.
Fra 12 til 14 er det lunsj og hvile.
Fra 14 til 16 er det terapi eller flere aktiviteter.
Livsmestring, avslapping, selvbevissthet, matlaging.
Fra 17 til 18.30 er det middag og hvile.
Og 18.30 til 21.30 er fritid.
Bassenget, film...
Tilbake på rommet 21.30. Lyset slukkes 22.00.
Dr. Larson møter deg senere i formiddag.
Hent frokost der.
POLITIOMBUDSMANNENS GRANSKNING FORTSETTER
STELLA GIBSON GIR INGEN KOMMENTAR IDET HUN FORLATER RETTEN
- Ma'am? - Ja?
Jeg har et eksemplar av brevet du ba om.
Jeg burde ikke skrive til deg, men dette beviser at jeg er til.
Jeg er til for deg, Paul.
Jeg kan føle deg, som den kvelden på kontoret ditt.
Jeg føler deg krype gjennom årene mine, gjennom hodet mitt.
Du griper og kveler tankene mine.
Jeg har smerter for å tilfredsstille deg.
Jeg har forsaket venner og familie.
Jeg velger mitt neste trekk med omhu.
Kjærligheten deres er falsk.
Faen ta alle som vil ha meg inn i lyset.
Det svir huden min.
Huden der jeg skal skjære inn poesien vår, så du alltid vil være hos meg.
Jeg lengter etter deg og stirrer ut i det stjerneløse mørket.
Du er den store himmelhvelvingen.
Jeg angrer ingenting, for smerten er for din skyld.
Jeg vil fortsatt elske deg når jeg får vite alt om deg.
Det er ekte kjærlighet.
Faen som jeg hater dette.
Jeg hater å være uten deg.
Jeg skulle drept dem alle om jeg kunne.
Knust dem.
Knust dem og de patetiske livene deres.
Min klient vedgår at hun brøt kausjonsvilkårene.
Forsøkene på å kontakte Mr. Spector, det at hun forlot hjemmet,
brøt portforbudet.
Men det finnes formildende omstendigheter.
Da hun var 13, døde tiltaltes far
i en motorsykkelulykke. Den var grusomt voldelig.
Hun er nettopp fylt 16, og det beste stedet for henne er hjemmet.
Moren, som er her i dag, er villig til å kausjonere.
Politiet er tilfreds med kilden til pengene
Mrs. Benedetto tilbyr å betale med, nemlig midler spart gjennom...
Mr. McSwain, la meg stoppe deg der.
Din klient har ikke bare brutt kausjonsvilkårene.
Aktoratet hevder hun har begått en annen svært alvorlig forbrytelse.
Å kaste etsende væske med den hensikt å skade.
Hadde det ikke vært for en venn som skylte øynene hennes med en drink,
kunne den fornærmede ha mistet synet.
Derfor føler jeg at jeg ikke har noe annet valg enn å sende henne
til ungdomsanstalten Seapark i Bangor.
Der vil hun få utnevnt en saksansvarlig og
en nøkkelkontakt som kan vurdere behovene hennes.
Hun kan gå på skolen om hun ønsker det.
Jeg blåser i hva du gjør. Eller hva du mener eller sier.
Katie...
Den eneste som er ærlig, er Paul.
Han er den eneste jeg velger å høre på,
den eneste som ser verden som den virkelig er.
Fulle av sauer som deg som fetes opp til slakt.
Griser som venter på slakteren.
Du har en advokat som skal ivareta dine interesser.
Alt du vil ta opp, gjøres gjennom ham.
Dra til helvete.
Alle sammen!
Rettsbetjenter.
Dere ba om alle Susan Harper-mappene?
- Ja. - Dette er alt vi har.
Ok. Jeg vil gjøre følgende.
Vi anlegger sivilt søksmål og fremsetter påstand om prosedyremisbruk.
Negativ publisitet?
Ja, og tjenesteforsømmelse.
Nærmere bestemt fra Gibson.
Lag en oversikt over tvilsom adferd hos politiet og aktoratet.
- Fra den iscenesatte pågripelsen? - Før det.
Fra da etterforskningen antok at han var skyldig
og fokuserte på kun ham.
Iscenesettelsen av pågripelsen, den seksuelle undertrykkelsen,
at han ikke ble stilt for retten umiddelbart, alt sammen.
En vendetta fra første øyeblikk.
Er det alvorlig nok? Til å få utsettelse?
Kanskje ikke, men det vil skape forsinkelse.
Vi trenger mer enn tvil rundt kompetanse.
Påstanden om prosedyremisbruk kan begrunnes mer enn godt nok.
Du mistenker at Gibson har hatt et forhold til Burns.
Hun har visst også vært involvert med andre kolleger.
Spector var på hotellrommet da Burns var der med Gibson.
La oss anta at Spector kjenner til det forholdet.
Og han hadde tilgang til drømmedagboken, som fortalte ham om de andre forholdene.
Hva om den potensielle skaden på Stella Gibsons karriere
var mulig motiv for å unnlate å beskytte ham i skogen?
Hvor Spector befant seg, ble lekket av en ansatt ved varetektsavdelingen.
Tenk om Gibson var med på det?
Tenk om Gibson med hensikt satte Spectors liv i fare
ved tjenesteforsømmelse?
Alle visste at Tyler var bevæpnet og ønsket å finne og drepe Spector.
Og hun lot det skje.
Vi lar henne få svi.
Har du egen romnøkkel?
Nei.
Det har jeg.
Jeg får mate fiskene i akvariet.
Før fikk jeg hjelpe til med å servere, men...
Jeg ga større porsjoner til folk jeg likte, så...
Det får jeg ikke lov til mer.
Jeg har kunst i dag, så...
Jeg var ikke frisk. Jeg er bedre nå.
Var ikke frisk, bedre nå.
"Jeg tror ikke det var et straffbart forsett.
Hun tok initiativet. Hun ba deg med hjem.
Jeg sier ikke at hun ba om det,
men vi har alle opplevd det. For mye alkohol,
det ene fører til det andre, ting kommer ut av kontroll.
Vi er vant til å takle slike ting.
Vi forstår hvordan de kan skje."
Hvem sa det?
Reese.
"Hva gjorde hun for å gjøre deg sint?
Fornærmet hun deg? Hva gjorde at det skar seg?
Hadde hun klær på da du hadde sex med henne?"
Alvarez: "Kanskje."
"Hun hadde vel ikke det? Hun var naken. Ba hun deg binde henne?
David, likte hun bondage?
Fortell oss hvordan du drepte henne."
"Jeg kvelte henne."
"Hvordan kvelte du henne?"
"Med beltet."
"Men, David, hvis du sier det, hjelper du meg ikke.
Du brukte ikke beltet, gjorde du vel?"
"Nei."
"Hva brukte du?
Kom igjen, David, tenk på hva du brukte."
Hathaway: "Du hadde kledd av deg, David. Du var naken, ikke sant?"
"Jo."
"Så hva brukte du til å kvele henne?"
"Bare hendene."
"Det var ingen merker på halsen hennes, David.
Var det puter på sengen, David?"
"Jeg tok en pute, holdt den over ansiktet hennes og kvelte henne."
Herregud, én ting er å stille ledende spørsmål,
en annen er å dytte ordene ned i halsen hans.
Hvorfor brukte ikke Alvarez' forsvarere dette?
Jeg er redd det vanlige forholdet mellom psykiater og pasient,
der alt som blir sagt i dette rommet er taushetsbelagt, ikke gjelder.
Alt du sier til meg, kan havne i rapporten.
Fordi retten har pålagt meg å vurdere deg,
har du ikke rett til å nekte å delta.
Selv om du for eksempel skulle velge å ikke svare på spørsmålene mine,
må jeg likevel skrive en rapport
som sendes til retten og advokaten din.
Hvis dommeren ber om en høring for å fastslå tilregnelighet,
kan jeg bli bedt om å vitne.
- Forstår du? - Ja.
Jeg skal svare.
Bra.
Tom, se på dette.
Dette var et viktig punkt i aktoratets sak.
Offeret, Susan Harper, og David Alvarez som forlater nattklubben sammen.
Hvem er det, tror du?
Forstår du politiets versjon av hendelsene?
Alvoret i siktelsen?
Ja.
Husker du at du tilstod?
Nei.
Kan du gjøre rede for adferden din
på tidspunktene for de ulike forbrytelsene?
Nei.
- Eller sinnstilstanden din? - Nei.
Tror at du kan beherske følelser og adferd i en rettssal?
Ja, jeg tror det.
Tror du at du kan holde styr på begivenhetenes gang?
Ja.
Kan du utfordre vitner?
Kan du gjenkjenne feil i vitneforklaringer?
Nei, det kan jeg ikke.
Med mindre hukommelsen kommer tilbake.
Forstår du straffen du kan få hvis du blir kjent skyldig?
Jeg må i fengsel resten av livet.
Kommer hukommelsen min tilbake?
Ønsker du det?
Jeg kan ha funnet noe stort.
En Peter Baldwin jobbet som kelner på en karibisk restaurant kalt
Plantain Garden.
Den gikk konkurs og stengte i 2008, men eieren har fortsatt papirarbeidet.
Han ga Peter Baldwin en advarsel, en irettesettelse som ble registrert.
Den er datert lørdag 17. august 2002.
Dagen før Harper-drapet.
Hvorfor ble han irettesatt?
En krangel med en gjest som endte med håndgemeng.
Og eieren identifiserte Spector?
Jeg sendte ham alle bildene vi har.
Han virker sikker.
Restauranten lå i South West 9.
Susan Harpers leilighet var i South West 16.
Det er Brixton og Streatham.
Begge i Lambeth.
Det skal jeg. Takk skal du ha.
Politiet sier de har nye bevis mot Spector.
Hva slags bevis?
Tekniske, dokumenter.
De skal ha funnet en garasje han leide.
De vil avhøre ham om innholdet.
Faen! Jeg må se bevis for det
og informasjonen som ble gitt til dommeren for å få fullmakten.
Dra tilbake til statsadvokaten i morgen.
Jeg vil vite alt.
Og kontakt Foyle-klinikken.
Hør om Larson tror Spector er i stand til å gi forklaring.
Faen!
Det kan være Spector.
Rose Stagg plasserer Spector i London på riktig tidspunkt.
Tjueto år gammel, glattbarbert...
Det er vanskelig å si.
Nei, det er det ikke.
Det er ham.
Jeg vet det er ham.
Avhørstaktikken var ikke til å tro.
Klassisk avhør av den gamle skolen...
Bløff, bedrag, psykologisk manipulering.
Alvarez trodde han kunne få gå hvis han tilstod. Virker som han falt for det.
Han ville gjøre dem til lags.
Jeg forstår ikke at forsvarerne ikke brukte det.
Bevisene var ganske sterke.
De eneste andre fingeravtrykkene i leiligheten var Alvarez',
og eneste DNA funnet på liket, var hans.
Ja. Men når det gjelder det faktiske drapet,
måtte de styre ham dit de ville ha ham.
Det virket ikke som han kjente til noen detaljer.
Det virker lovende.
Jeg kan merke at Spector er involvert.
Når får du møte Alvarez?
I morgen tidlig.
Ring meg om det er noe nytt.
- Ha det. - Ha det.
Vi kan bestille ting fra pleierne.
De handler to ganger i uken.
Gi dem penger, så kjøper de det du vil ha.
Jeg har ikke penger.
Hvorfor er du her?
Ikke si det hvis du ikke vil.
Jeg vred armen til søsteren min.
Jeg vred så langt at den brakk.
Hvorfor gjorde du det?
Hadde klipt meg.
Det...
ga meg ny personlighet, gjorde meg mer feminin.
Jeg trodde jeg ble homoseksuell.
Søsteren min sa at jeg så ut som en homse, så jeg vred armen hennes.
Hun skrek, og jeg sluttet ikke.
Så brakk den.
Så fikk jeg panikk.
Hvor gammel var hun?
Yngre enn meg.
- Hvor mye yngre? - Ganske mye.
Hva er diagnosen din?
Psykotisk med kompulsiv lidelse.
De sier jeg hadde barneschizofreni.
Jeg trodde det var skjulte meldinger i fargene på biler som kjørte forbi.
Jeg begynte å kommunisere med billyder, og så ble lydene til stemmer.
Hva slags stemmer?
Som mennesker, men like utenfor hørevidde.
Når jeg er syk, ser jeg ansikter i speilet.
Risperidon hjelper.
Hvor lenge har du vært her?
I fem år.
Jeg var på nyhetene, men... ikke sånn som deg.
På tide å gå til rommet ditt, Paul.
Svaret på spørsmålet ditt er 12.
- Hva? - Mark Baileys søster.
Tolv år gammel.
Og han nevnte ikke det beste.
Etter at han brakk armen hennes,
voldtok han henne, bar henne ut
og kastet henne i en søppelbil der hun ble klemt i hjel.
Menneskehetens bunnfall.
Drøm søtt.
Anderson.
Det er Burns.
God kveld, sir.
Du skal møte Alvarez i morgen?
Ja.
Jeg ville fortelle noe om Gortnacul som kan være til nytte.
Takk.
Jeg husker...
hvor flott det så ut da jeg kom dit.
Fin hage, utendørsbasseng, utsikt over Belfast Lough.
Mye mer enn guttene ville ha vært vant til hjemme i Belfast.
Like ved entreen lå en spisesal.
Alle guttene vi snakket med...
fortalte at de ble tatt med dit hver dag...
og tvunget til å masturbere for å underholde de ansatte.
Masturbere seg selv.
Masturbere de ansatte.
Vi undersøkte teppet.
Det var fullt av flekker.
Hvis David Alvarez var der samtidig som Paul Spector,
som Peter Baldwin...
vil han kjenne til det.
Han vil huske den spisesalen.
Det var alt.
Bare...
Det var alt.
Statsadvokaten ringte igjen.
Sean Healy skal ha levert en klage på deg til ombudsmannen.
- Jeg forstår. - Og påstand om prosedyrefeil.
Gi meg detaljene.
Dette er min klient, David Alvarez.
Dette er politibetjent Tom Anderson og politibetjent Dani Ferrington.
Takk for at du ville snakke med oss.
Jeg har ikke gjort det ennå.
Er du klar over at det gjelder drapsdommen din?
Frazer sa det, ja.
Bra.
Kjenner du denne mannen?
Av hensyn til opptaket: Jeg viser David et bilde av en mann.
Ja, det gjør jeg.
Hvilket navn kjenner du ham under?
- Peter Baldwin. - Hvordan kjenner du Peter Baldwin?
Vi var på Gortnacul House sammen.
Når var det?
Jeg var der fra 1990 til 1994.
Jeg er et år yngre enn ham.
Akkurat. Og når så du Peter Baldwin sist?
I 2002.
- Hvor? - I London.
Hva var omstendighetene rundt møtet?
- Hadde du bedt ham komme dit? - Nei, det var tilfeldig.
Sist jeg hadde sett ham, var på Gortnacul da jeg var 12.
På Gortnacul med fader Jensen.
Kanskje vi kan snakke om tiden før det første fengselsoppholdet ditt.
Da du lagde ditt eget kart over Dundalk.
Hva vil du vite?
Når startet den adferden for deg?
Hvilken adferd?
Kikkingen.
Omtrent på den alderen. Rundt 13.
Hva ønsket du å oppnå, tror du?
Lindring.
Av?
Kjedsomhet.
Ensomhet.
Det var spennende at de...
ikke mistenkte eller ante noe.
På grunn av sjansen til å se noen naken eller kle av seg
eller drive seksuell aktivitet?
Nei, ikke bare det.
Hva var det da?
Å se inn i hjem...
ekte hjem...
Hyggelige, varme.
Et glimt inn i livene de levde.
Fullverdige liv.
Jeg så for meg at jeg var en del av de hjemmene, de livene,
ved middagsbordet...
foran TV-en med fyr på peisen.
Hva følte du når du stod utenfor og så inn på det?
Ensomhet.
Sinne?
Ja.
Opphisselse?
Når begynte du å begå innbrudd?
Da jeg hadde samlet mot til det.
Hvordan gjorde du det?
Jeg måtte komme meg nærmere dem.
Hvordan?
Jeg ringte dem, leverte avisen,
tok bussen sammen med dem.
En gang bar jeg bæreposene hjem for en kvinne.
Skjedde innbruddene spontant, eller hadde du planlagt dem?
Jeg la omstendelige planer.
Jeg oppdaget at det var enkelt.
Stort sett føler folk seg trygge.
De glemmer å skru på alarmen, lar vinduer stå oppe, verandadører...
Jeg ville ikke at noen skulle føle seg trygge.
Hvorfor skulle de få ha den luksusen?
Vi hang sammen. Vi drakk. Vi brukte dop.
Hva slags dop?
Mest kokain.
Hvor var dette?
I Brixton.
Vi delte en leilighet i Brixton...
Coldharbour Lane.
Var du sammen med Paul Spector, Peter Baldwin,
den natten Susan Harper døde?
Vi tror du var det.
Jeg viser frem et overvåkningsopptak.
Filmet ved Edenvale Road, London, South West 9,
søndag 18. august 2002 klokken 01.45.
Vi tror det er Paul Spector
som forlater klubben med deg og Susan den natten hun døde.
Ble interessen for kikking avløst av et ønske om å...
bryte deg inn i de observerte rommene?
Å krenke disse personene på et mer intimt plan?
Du mener at kikkingen var en...
forløper for mer aggressive seksuelle avvik?
Nei, jeg prøver bare å forstå utviklingen i forbrytelsene dine.
Jeg trodde jeg hadde lagt alt bak meg...
da jeg giftet meg med Sally Ann, da Olivia ble født.
Jeg trodde det tilhørte fortiden, problemer i ungdommen.
Men nå blir jeg fortalt at... det var motsatt.
Som en rusavhengig skal jeg ha gått fra vondt til verre.
Etter min mening har slike forstyrrelser sitt opphav i flere faktorer i barndommen.
Mobbing, ødelagte familierelasjoner,
generell psykologisk uro.
De er ikke så lette å takle.
Ikke uten hjelp.
De er ikke så lette å skyve til side.
Tilstod du fordi du følte skyld for forbrytelsen?
Kanskje.
Kanskje, ja.
Eller for å beskytte noen?
For nå jeg ser på dette avhøret, ser jeg at du...
Du aner ikke hvordan drapet fant sted.
Du vet ikke engang om det var et drap.
Jeg ser at du ble ledet av etterforskerne på en skammelig og uprofesjonell måte.
På tide å fortelle sannheten.
Jeg har avskriften av avhøret, datert 22. august 2002.
Reese: "Hvorfor var det en oppvaskbalje ved sengen, David?"
"Hva?" "En oppvaskbalje i plast?"
"Jeg vet ikke."
"Hvilken farge hadde den?" "Blå?"
"Vasket du åstedet? Vasket du hendene? Hva?"
"Jeg var ruset." "Så nå var du ruset?"
"Jeg hadde drukket."
"Så hvilken farge var det på baljen?"
"Grå?
Grønn? Brun?"
"Grønn, David. Ja."
Jeg tror jeg vet hvorfor baljen stod der.
Det skyldes metoden til Paul Spector, Peter Baldwin.
Er dere sikre på at han drepte alle de jentene?
Ja.
Hvorfor beskytter du ham, David?
Ingen aner hvor ille Gortnacul House var.
Bare de som var der.
- Jeg har en viss anelse. - Nei, det har du faen ikke.
Så fortell.
Fortell, David. Fortell om spisesalen.
Om morgensamlingene.
Hvordan vet du om det?
En av kollegene mine var der.
Han pågrep Jensen og flere andre.
De undersøkte stedet.
De oppdaget at teppet i det rommet var fullt av sædflekker.
David?
Var det noe som skjedde med deg?
Måtte du masturbere foran de andre guttene og de ansatte?
Alle måtte det.
Peter Baldwin?
Alle, sa jeg.
Jeg, Kjekken...
Alle måtte det en eller annen gang.
Kjekken?
- Jensens kallenavn... - På Spector?
Baldwin, Spector, samme det.
Jensen hadde alltid en favoritt.
En gutt på 12-13 år som han viet spesiell oppmerksomhet.
Tradisjonen var at når han dro,
så skulle den gutten nominere en etterfølger.
Jensen og Baldwin kom til sovesalen en kveld.
Peter skulle snart dra, og Jensen ba Peter velge.
Han kunne ha valgt meg.
Han så rett på meg.
Jensen så rett på meg.
Og jeg visste at Jensen ville ha meg. Jeg merket det.
Men Peter gikk rett forbi meg og valgte en annen.
Jeg vet ikke hvem, en stakkars jævel.
Jeg så ikke. Jeg brydde meg ikke.
Bare så lenge det ikke var meg.
Å være Jensens favoritt var det aller verste.
Det verste du kan tenke deg.
David...
er du sikker på at Baldwin, Paul Spector, var Jensens favoritt?
I et helt år.
Hver natt og dag i et helt år.
Vet du hvorfor moren din tok sitt eget liv?
Fordi kjærligheten min ikke var nok for henne.
Nok til å holde henne i live.
Når jeg var syk som barn,
lot hun meg sove i sengen sin og pleide meg.
Og Baldwin sov i min.
Da han dro, var hun...
så lei seg at jeg sov der hos henne hver natt.
Bare meg og henne i verden.
Lyset fra biler gled over taket...
og jeg forestilte meg at...
vi var på en flåte sammen og drev av gårde på vannet.
Bare meg og henne i verden, men vi hadde hverandre.
Jeg husker fortsatt lukten av henne, av klærne hennes.
På åtteårsdagen min...
etter at han hadde dratt...
fortalte hun at han ikke var faren min.
At min ekte far...
uekte far...
var en britisk soldat som forsvant før jeg ble født.
Det var fødselsdagsgaven hennes til meg.
Ti dager senere var hun død.
Var det du som fant henne?
Det var en skoledag.
Hun kom ikke for å hente meg, så jeg gikk hjem...
ringte på.
Ingen svarte.
Men det lå en nøkkel under dørmatten, så...
jeg låste meg inn.
Jeg ropte. Ingen svarte.
Radioen stod på.
Jeg så meg rundt.
Jeg gikk opp til andre etasje.
Dyttet mot soverommet hennes.
Noe dunket mot døren...
så jeg skjøv hardere til jeg kom inn.
Og hun var på baksiden av døren...
med beltet rundt halsen.
Jeg ropte til henne, men hun svarte ikke.
Jeg visste ikke om hun var død eller levende.
Jeg ringte nødnummeret.
Ambulansefolkene kom.
De...
De ba meg vente på rommet mitt.
Jeg så ut av vinduet, og...
Jeg husker det røde teppet de la over henne da de trillet henne ut.
Folk kom og gikk hele den dagen, og...
ingen fortalte meg hva som hadde hendt.
Senere sa noen at hun hadde reist til et bedre sted.
Jeg visste vel at hun var død, men...
en del av meg trodde at hun kanskje var i live...
bodde et annet sted...
et bedre sted fordi jeg ikke var der.
Det siste minnet jeg har av henne, er at hun var veldig sint på meg.
Sint for noe jeg hadde gjort, jeg vet ikke hva.
Vet du at du jobbet for en hjelpetelefon for personer med selvmordstanker?
Nei.
Du gjorde det.
Og som sorgterapeut.
Hvorfor ble du tiltrukket av det arbeidet, tror du?
Det var vel noe morbid i meg.
Etter at moren min døde...
Jeg hadde en tilbakevendende drøm.
Jeg lå i en kiste...
og jeg ble skåret opp i...
småbiter.
Men det var en nerve i hver del, som var koblet til hjernen.
Det høres veldig skremmende ut.
Hvorfor påtok David Alvarez seg skylden?
Hvorfor gjorde han det for Spector?
I tillegg til takknemligheten?
Han følte åpenbart skyld. Han var jo innblandet.
Han skrev lange unnskyldninger til Susan Harpers foreldre fra fengselet.
I avhørene virker han veldig sårbar og påvirkelig.
Han har vel blitt tøffere i fengselet,
men jeg lurer på om det ikke tente ham litt.
Han virket smigret av etterforskernes "gutter er gutter" -tøv.
Plutselig var han midtpunktet, en slags kjendis.
Har du snakket med Chris George?
Vil han ha en noen fra London-politiet til stede på ytterligere avhør?
Han sier det holder med deg.
Og han vil støtte oss om vi gjenåpner Alvarez-etterforskningen.
Det var gode nyheter.
Vi skal møte Spector i morgen
for å legge frem de nye bevisene fra garasjen.
- Når kommer du tilbake? - Tidlig.
Jeg drar rett inn til avdelingen.
Bra jobbet, Tom.
Vi får håpe det.
ALLE BESØKENDE MÅ REGISTRERE SEG
Politioverbetjent Gibson.
Avhøret finner sted på avdelingen for alvorlig kriminalitet i Down.
Datoen er 16. mai 2012, og min klokke viser 14.00.
Jeg er politibetjent Anderson,
og politioverbetjent Gibson er også til stede.
Kan du oppgi fullt navn og fødselsdato?
Peter Paul Spector, 25. mai 1979.
Også til stede er...
Sean Healy, advokat.
Når avhøret er over,
skal jeg fortelle hvor du kan få en kopi av opptaket.
AVHØRSROM KAMERA 1
Du trenger ikke si noe, men hvis du unnlater å nevne
noe du senere henviser til i retten,
kan det skade forsvaret ditt.
Det du sier, kan bli brukt i bevisførselen.
- Forstår du dette? - Ja.
Vi har grunn til å tro at du leide en garasje
under navnet Peter Baldwin.
Jeg viser frem en leieavtale for garasjen.
Er dette din underskrift?
Paul Spector ønsket ikke å svare på spørsmålet.
I denne garasjen, i tillegg til en bil vi mener du stjal,
fant vi mange gjenstander vi vil be deg gjøre rede for.
Vi mener at disse dokumentene og dagbøkene er dine verk.
Jeg viser frem bevisgjenstand ME-369,
som er en dagbok og en kopi av innholdet i dagboken.
Så...
kan du identifisere den som er omtalt i dagboken?
En kvinne med initialene R.W.?
- Nei. - Dette er meningsløst.
Min klient er under vurdering fordi han lider av retrograd amnesi,
som dekker alle minner fra en periode på seks år.
Kanskje du gjenkjenner denne mannen?
Jeg viser et bilde av en mann.
Hva er dette?
Vi tror han bodde sammen med deg på barnehjemmet Gortnacul,
og at du traff ham igjen i London i 2002,
som er før perioden som skal være omfattet av amnesien.
Hva har dette med innholdet i garasjen å gjøre?
Før min klient svarer,
kan du forklare relevansen til dette bildet?
Denne mannen soner en livstidsdom for drap.
Et drap begått i 2002.
Beklager, men det er utenfor omfanget av dette avhøret.
Drapet på denne kvinnen. Jeg viser et bilde av et kvinnelig offer.
Politiførstebetjent Eastwood kom inn i rommet klokken 14.03.
Paul Spector...
du er arrestert for drapet på Susan Harper
i leilighet 16, Thornton Rise,
SW16 3CV, 18. august 2002.
La meg minne deg på advarselen.
Jeg insisterer på at dette avsluttes. Jeg må konferere med Mr. Spector.
Kjenner du denne mannen? Navnet hans?
- David Alvarez. - Dette avhøret slutter nå.
Avhøret avbrytes klokken 14.04,
slik at Paul Spector kan rådføre seg med sin advokat.
Hvem i helvete er David Alvarez?
Som de sa, en jeg kjente som barn og møtte i London i 2002.
En dømt drapsmann?
Ja.
Hva er det som skjer?
Politiet har vært smarte.
De har noe på meg som jeg faktisk kan huske.
Oversatt av: Tonje Bjørkheim Nilsen